Sammendrag
Denne oppgaven tar for seg oppadgående sosial mobilitet blant unge voksne med etnisk
norsk og pakistansk bakgrunn. Gjennom kvalitative intervjuer med informanter som har
oppnådd sosial mobilitet gjennom utdanningssystemet belyses noen av de viktigste
faktorene og mekanismene som kan tenkes å ha øvd innflytelse under de
valgprosessene som har bidratt til å generere sosial mobilitet.
Til tross for et åpent utdanningssystem, og målsetninger om like muligheter fra politisk
hold eksisterer det i dag sosialt reproduserende strukturer som bidrar til å opprettholde
ulikhetsmønstre. Mye sosiologisk teori omhandler nettopp hva som
Skaper sosial reproduksjon. Hvilke faktorer som genererer sosial mobilitet har i mindre
grad vært gjenstand for forskning. Temaet har imidlertid blitt viet mye oppmerksomhet
den senere tid både nasjonalt og internasjonalt i forbindelse med forskning som viser at
en del etniske minoriteter synes å oppnå en høyere grad av oppadgående sosial mobilitet
enn deres sosiale bakgrunn skulle tilsi.
Mens sosial reproduksjon med henblikk på yrkes- og klassemessige posisjoner stort sett
utgjør det generelle mønsteret, later det til at en del minoritetsungdom bryter med de
sosialt reproduserende strukturene og tar utdannelse som leder til yrker som i stor grad
overgår foreldrenes sosiale posisjon. En stor andel unge med innvandrerbakgrunn viser
seg å ha spesielt positive holdninger til skolen og høye utdanningsmessige aspirasjoner.
Sosial kapital har blitt fremsatt som en mulig forklaringsmodell på at hvorfor en del
minoritetsungdom bryter med reproduserende strukturer (Lauglo 2000).
Når det gjelder majoritetselever med tilsvarende grad av oppadgående sosial mobilitet
er det teoretiske rammeverket noe mer begrenset. I denne oppgaven fremlegges et
sammenlignende perspektiv på personer med etnisk norsk bakgrunn og personer født i
Norge av pakistanske foreldre som har det til felles at de har gått inn i høystatusyrker på
tross av oppvekst i arbeiderklassehjem. Hensikten er å belyse likheter og ulikheter i
påvirkningsfaktorer som ser ut til å generere sosial mobilitet.
I oppgaven argumenteres det for at det til tross for en del likheter utvalgene i mellom
også eksisterer en del viktige forskjeller som gjør at de to utvalgene skiller seg fra
hverandre i relativt sterk grad på flere områder. Press og høye forventninger var blant
annet gjennomgående mer tilstede enn det som var tilfelle for informantene med etnisk
norsk bakgrunn. Så var også innslag av autoritet, føringer på sosial deltakelse, samt
oppfølging gjennom et tett miljø.
Videre jobber flere av informantene med pakistansk bakgrunn hardt under presset av å
være annerledes. Frykt for fremtidig diskriminering og trygghetssøken gjennom
prestisjefylte utdannelse med gode jobbutsikter synes å være tilbakevendende temaer
her. Hardt arbeid fra et tidlig stadium og høye målsetninger samt sterkt fastlagte
karriereplaner fra ung alder kjennetegner de fleste. Foreldrenes fremstår som svært
viktige i forhold til utøvelse av press, både i prestasjonshenseende og innvirkning på
konkrete utdanningsvalg.
Til sammenligning fremstår informantene med etnisk norsk bakgrunn som mer søkende
i forhold til sine endelige valg av utdannelser. Valgene later til å skulle sammenfalle
med en del andre typer kriterier enn det som synes så være tilfelle for informantene med
pakistansk bakgrunn. Videre er valgene til disse informantene i større grad preget av
tilfeldigheter og prøving og feiling underveis. Påvirkningsfaktorer som fremstår som
betydningsfulle i forhold til disse informantenes aspirasjoner og veivalg skiller seg også
en del fra informantene med pakistansk bakgrunn. Mens familie, pliktfølelse og
pressituasjoner er blant de momentene som er gjennomgående for dem med pakistansk
bakgrunn er venner, nettverk og deltakelse i foreninger blant de påvirkningsfaktorene
som gjenfinnes hos informantene med etnisk norsk bakgrunn.