Sammendrag
Temaet for oppgaven er ortografi i norsk som andrespråk. Jeg har undersøkt ortografien til 99 personer med vietnamesisk som morsmål og 99 personer med bosnisk/kroatisk/serbisk som morsmål – informantene er voksne. Det overordnede målet med undersøkelsen har vært å forsøke å finne ut om det er forskjeller i ortografien til de to informantgruppene, og om eventuelle forskjeller kan relateres til morsmålet og/eller morsmålsskriftspråket deres. Jeg utarbeidet, med utgangspunkt i dette, seks underordnede forskningsspørsmål. Disse forsøker å belyse trekk ved norsk ortografi jeg ville forventet at er vanskelig å tilegne seg for innlærere. Materialet i undersøkelsen har jeg hentet fra innlærerkorpuset ASK (Norsk andrespråkskorpus). For å komme fram til resultatene kategoriserte jeg alle de ortografiske feilene til informantene. Feilene ble plassert i beskrivende kategorier. Noen av resultatene viste klare forskjeller mellom informantgruppene, mens andre viste ubetydelige forskjeller. Tre funn viste tydelige forskjeller: 1) Informantgruppa med bosnisk/kroatisk/serbisk som morsmål gjør flere feil per løpeord enn informantgruppa med vietnamesisk som morsmål. 2) Informantgruppa med vietnamesisk som morsmål gjør flere feil enn informantgruppa med bosnisk/kroatisk/serbisk som morsmål ved grupper av konsonantgrafemer. 3) Informantgruppa med bosnisk/kroatisk/serbisk som morsmål har flere tilfeller av enkelt for dobbelt konsonantgrafem enn informantgruppa med vietnamesisk som morsmål. Disse forskjellene er statistisk signifikante. En annen tydelig forskjell mellom gruppene er at de med bosnisk/kroatisk/serbisk som morsmål gjør flere substitusjonsfeil ved ‹y› og ‹ø› enn de som har vietnamesisk som morsmål. Forskjellene tolker jeg som påvirkning fra informantenes morsmål og/eller morsmålsskriftspråk. Dette gjelder trekk som oppbygging av stavelser, grafemrestriksjoner og skriftkonvensjoner.