Sammendrag
I denne oppgaven analyserer jeg hvordan Aftenposten organiserer sin nettutgave på bakgrunn av de ressursene som er tilgjengelige gjennom Internett. Gjennom arbeidet med prosjektet har jeg kommet fram til at Aftenposten Nettutgaven ikke er en ubearbeidet elektronisk utgave av papirutgaven, men at det er gjort en rekke grep for å tilpasse nettutgaven til internettmediet.
Gjennom å bruke begrepet teknologisk potensial presenterer jeg hvilke teknologiske ressurser som er tilgjengelige gjennom internettmediet, og hvordan disse skiller seg fra papiravisens muligheter og begrensninger. Med utgangspunkt i noen av disse sentrale ressursene analyserer jeg Aftenposten Nettutgaven med fokus på de strukturelle sidene ved avisen: utnyttelse av hyperstruktur, lenkebruk, interaktivitet og format.
Jeg argumenterer for at hyperstruktur i prinsippet ikke er avhengig av et digitalt miljø, men at en digital hypertekst har andre muligheter og begrensninger enn trykte tekster. Videre bruker jeg formatbegrepet for å vise at det er grunnleggende ulikheter i måten nett- og papirutgaven organiseres på, og jeg argumenterer med at brukervennlighetsfokus er årsaken til at nettavisen har et annet format enn papirutgaven. Jeg mener også å se at det pågår en kontinuerlig dialog mellom nett- og papirutgaven, og at begge utgaver påvirker hverandre.
I denne oppgaven konkluderer jeg med at Aftenposten Nettutgaven i stor grad er tilpasset Internetts ressurser. Formatet og strukturen vitner om en tilpassing til mediet med et fokus på brukervennlighet. Ellers brukes kontekstlenker og interaktive elementer i noen grad, mens nyhetssakene stort sett beholder den strukturen vi kjenner fra papirutgaven.
Jeg konkluderer også med at det ikke nødvendigvis er et poeng å skulle utnytte et teknologisk potensial fullt ut. Dersom en brukervennlig og helhetlig avis er målet, må det være andre faktorer enn bare de teknologiske ressursene som legger føringer for innholdet på et nettsted og organiseringen av dette.