Sammendrag
I franske omtaler av Henrik Ibsen møter man ofte den oppfatningen at hans samtidsskuespill tilhører en fremmed og annerledes kultur. Også i Ibsens samtid ble skuespillene omtalt som fremmede, mørke, uklare og svært norske. Jeg har villet undersøke i hvilken grad dette er representativt for vår tids franske syn på samtidsskuespillene. Jeg har ønsket å finne ut om det som føles fremmed for en fransk leser, skyldes faktiske kulturforskjeller mellom Frankrike og Norge, eller om det er nedarvede forestillinger som de franske introduksjonsforfatterne går til teksten med. Ut fra hvordan disse forskjellene og forestillingene relateres til Ibsens tekster, har jeg villet se om det dreier seg om fruktbare forskjeller, og om vi norske kan hente ny forståelse ved å se Ibsen med en annen kulturs øyne.
Tekstkorpus utgjøres av åtte introduksjoner til franske oversettelser som er i salg i dag. Som bakgrunn for analysene og evalueringene har jeg benyttet meg av den franske oversetter og oversettelsesteoretiker Antoine Bermans begreper og analysemodell for vurdering av oversettelser i vid betydning, slik de er beskrevet i L’épreuve de l’étranger (1984) og Pour une critique des traductions: John Donne (1995). Berman bygger på hermeneutikkens vektlegging av fortolkerens historiske situasjon når han analyserer og vurderer de valg oversetteren har gjort. Jeg har derfor også tatt utgangspunkt i Hans Georg Gadamers beskrivelse av forståelsens og fortolkningens natur i Wahrheit und Methode (1960). For å belyse begrepet kultur har jeg hatt nytte av Johan Fjord Jensens artikkel ” Det dobbelte kulturbegreb – den dobbelte bevidsthed” (1988).
På bakgrunn av beskrivelser av hva introduksjonsforfatterne opplever som fremmed, og hvordan det fremmede relateres til Ibsen-teksten, har jeg med Bermans analysemodell som ledetråd forsøkt å rekonstruere noen elementer av den enkelte introduksjonsforfatterens fortolkningshorisont, posisjon og prosjekt for overføringen av Ibsen til fransk. Denne analysen har dannet utgangspunkt for å vurdere de valg som er gjort når det fremmede overføres til leseren som en forforståelse av Ibsens tekst. Den har likeledes gitt grunnlag for å evaluere i hvilken grad introduksjonsforfatteren ivaretar Ibsen-tekstens betydningsmangfold, og om introduksjonsforfatteren er en brobyggende formidler mellom avsenderkulturen og mottakerkulturen.