Sammendrag
Sammendrag
Orfisme har alltid vært et omdiskutert tema innen antikkforskningen. Jeg har i denne oppgaven forsøkt å undersøke begrepet ut fra de litterære kildene vi har overlevert fra antikken, og de nye arkeologiske funnene som har kommet i løpet av det 20. århundre. Oppgaven er først og fremst et tekststudium, hvor en analyse av den orfiske Derveni-papyrusen ligger sentralt. Med utgangspunkt i denne teksten har jeg argumentert for en bred forståelse av begrepet orfisme. Det sprikende materialet kildene gir oss, peker mot et fenomen uten en overordnet organisering eller struktur. Orfismen er derfor preget av lokale forskjeller, men har allikevel et felles utgangspunkt: Den orfiske litteraturen. Ved å fremstille orfisme som primært et litterært fenomen, fremfor en helhetlig religion eller bevegelse, tar jeg høyde for de lokale forskjellene vi møter i kildene.
Min analyse av Derveni-papyrusen, og særlig forfatterens tolkning og gjengivelse av Orfevs skapelsesmyte, fungerer samtidig som en kritikk av mythos/logos dikotomien. Denne dikotomien hevder å finne et fundamentalt skille mellom den religiøse/mytiske (mythos) og den filosofiske/rasjonelle måten å forholde seg til verden på. Ved å vise hvordan forfatteren kombinerer det mytiske og filosofiske på en uløselig måte, hevder jeg at en kategorisering av Derveni-papyrusen som enten mythos eller logos ikke vil stemme med tekstens innhold og mening. Jeg argumenterer for forfatterens religiøse status og agenda, men viser også at hans metode og argumentasjon i stor grad bygger på førsokratisk kosmologi. Jeg vil derfor hevde at det er mer fruktbart å identifisere religiøse og filosofiske elementer i enhver tekst, fremfor å kategorisere hele teksten som en av delene. En slik innfallsvinkel til tekstene vil åpne for et mer komparativt studie på tvers av de gamle grensene hvor mythos og logos har fungert som strenge grensevakter.