Sammendrag
Sufisme kan defineres som islams mystiske retning, og denne oppgavens tema er sufisme i tro og praksis i en europeisk kontekst. Mer konkret har jeg ønsket å belyse hva sufisme betyr for medlemmer av en barelwi-orientert moské i Oslo, og jeg har sett nærmere på hvordan dette kommer til uttrykk i praksis og religionsutøvelse.
For å plassere den sufi-praksisen jeg har funnet og undersøkt, har jeg startet med å se nærmere på hva sufisme er og det geografiske utgangspunktet. Ved å gjøre rede for begrepet sufisme og tradisjonens viktigste kjennetegn har jeg forsøkt å presentere sufisme som en integrert del av islam. Moskeen som er rammen for mitt feltarbeid er en barelwi-orientert moské hvor majoriteten av medlemmene har pakistansk opprinnelse. Derfor har jeg tatt for meg sufisme i Sør-Asia og hovedtrekkene ved utviklingen der. Jeg har også presentert barelwi-bevegelsen og bevegelsens grunnlegger, Ahmad Riza Khan.
Videre har jeg sett nærmere på sufisme i Vesten, nærmere bestemt i Vest-Europa. Elementer fra sufismen, som for eksempel poesien, har hatt en oppblomstring i Vesten, og er ofte populært hos nyreligiøse grupper. Mitt fokus i oppgaven er sufisme forankret i Koranen og islamsk tradisjon, og jeg har forsøkt å vise at dette er en levende og mangfoldig del av mange muslimers religiøse liv, også i vesteuropeisk kontekst. I Norge er mange ulike sufi-ordener representert, og barelwi-moskeene tar i bruk ulike elementer av sufi-praksis og ser på sufisme som en viktig del av religionen. Jeg har brukt kvalitativ metode i form av et feltarbeid for å se på hva sufisme betyr for noen av medlemmene i moskeen. Jeg har tatt for meg ulike former for sufi-praksis som finnes her, og forsøkt å beskrive denne praksisen. Deler av praksisen og de rituelle elementene har jeg plassert i ritual kategorier og kategorier for rituelle aktiviteter. Jeg har videre belyst betydningen sufisme har for den enkeltes religiøse liv, og sett nærmere på hvorfor informantene fikk interesse for denne delen av islam. Til slutt ser jeg i oppgaven nærmere på hvilke endringer i praksis og ritualer som kan forekomme ved overføring til en ny kontekst, og hvorfor visse ritualer er bortimot fraværende i europeisk kontekst, mens andre igjen lettere opprettholdes.