Sammendrag
Det norske kraftmarkedet preges til tider av store nasjonale prisforskjeller. Spesielt har kraftprisene i Midt- og Nord-Norge vært høyere enn kraftprisene i resten av landet i årene 2007 til 2011. Økende kraftpriser og nasjonale prisforskjeller har satt sitt preg på den norske energidebatten. Blant annet argumenteres det for at overføringskapasiteten i nettet er for lav og derfor i perioder kan medføre urimelig store prisforskjeller mellom ulike regioner i Norge i Stortingsmelding 14 (2011-2012).
På bakgrunn av den pågående energidebatten har jeg i denne oppgaven valgt å analysere prisutviklingen i det norske kraftmarkedet for å si noe om omfanget av prisforskjellene på konsumentnivå. For å svare på dette gjennomfører jeg en tidsserieanalyse, hvor jeg tar hensyn til prisvariasjon ved å veie forbruket etter en justert innmatingsprofil (JIP). Den tekniske analysen baserer seg på timeoppdelte tidsserier som viser pris og forbruk per prisområde over tidsperioden 1.1.2006 til 31.12.2011 og justerte innmatingsprofiler fra ulike nett i Norge. Siden prisområdene har variert i dette intervallet, har jeg, basert på kart over enhver tid gjeldene prisområder, delt Norge inn i seks geografiske soner.
Ut fra analysene i oppgaven kan man for det første si at prisutjevning vil ha fordelingseffekter. Sone 5 og sone 6 vil få redusert sine kraftpriser på bekostning av økte kraftpriser i de øvrige sonene. For det andre vil det kun være mulig å ha en nasjonal kraftpris som ligger mellom den laveste og høyeste registrerte soneprisen dersom tilbudet av kraft til husholdninger i sone 5 og sone 6 øker. Uten økt tilbud av kraft til disse områdene vil fullstendig prisutjevning gi en nasjonal kraftpris lik den til enhver tid høyeste soneprisen, da etterspørsel ikke kan overstig tilbud.
Ved å sammenligne de geografiske prisforskjellene med en teoretisk vektet gjennomsnittspris som ville fungert som markedspris dersom vi hadde fått fullstendig prisutjevning i det nasjonale kraftmarkedet, konkluderes det til slutt med at kostnadsreduksjoner i sone 5 ikke kan forsvares som et argument i seg selv for å bygge ned flaskehalsene i overføringsnettet. Dette fordi størrelsene på prisforskjellene vi har sett i snitt over 2006 til 2011 ikke er store nok sammenlignet med en fullstendig utjevnet markedspris. Den totale reduksjonen i strømregningene til konsumenter i sone 5 vil ikke veie opp for kostnadene en eventuell nedbygging av flaskehalser inn til området ville medført.