Sammendrag
Denne oppgavens utgangspunkt er Den europeiske unions (EUs) konstitusjonstraktat, som kunne ses som et forsøk på å sikre Unionens demokratiske legitimitet. Ratifiseringen av den ble oppgitt etter folkeavstemningene i Frankrike og Nederland, men det meste av dens innhold ble videreført i Lisboa-traktaten. Likevel var de konstitusjonelle tonene i sistnevnte fjernet, noe som kunne tyde på at ambisjonene for hvordan EUs demokratiske legitimitet skulle sikres hadde sunket.
Oppgaven studerte hvordan konstitusjonstraktaten og Lisboa-traktaten ble mottatt i medlems-staten Danmark. Analysen ble begrenset til to politiske partier som det ble forventet ville representere de henholdsvis mest negative og positive oppfatningene av EU i Danmark: Dansk Folkeparti (DF) og Venstre. Problemstillingen spurte hvilke oppfatninger av Unionens demokratiske legitimitet disse to partiene hadde da de vurderte konstitusjonstraktaten, og om det forekom noen forandring da de vurderte Lisboa-traktaten.
For å kartlegge dette benyttet oppgaven en deliberativ tilnærming til demokrati, som ble utdypet i tre analytiske modeller for hvordan EU skulle organiseres for å være demokratisk legitimt: nasjonalt, føderalt multinasjonalt og regionaleuropeisk demokrati. Utsagnene til DFs og Venstres partimedlemmer og programmer ble studert ut fra seks indikatorer som skulle avdekke om deres oppfatninger av EUs demokratiske legitimitet lå nærmest en av modellene og om det forekom noen endring fra konstitusjonstraktaten til Lisboa-traktaten.
DFs oppfatning av EUs demokratiske legitimitet passet i begge tilfeller svært godt til den nasjonale modellen, som begrenser demokrati til medlemsstatene. Partiet så likevel ut til å moderere seg fra den ene traktaten til den andre med å tone ned muligheten for å melde Danmark ut av EU og åpne for å gi Europaparlamentet makt. Venstre passet best til den regionaleuropeiske modellen, men viste i vurderingen av begge traktater få tegn til å ha tatt en større vurdering av sitt syn på EU, noe som kan tyde på at spørsmålene konstitusjonstraktaten og dens etterfølger reiste, påvirket dette partiet i liten grad. Og likevel kunne det anes en langsomt fremvoksende ny virkelighetsforståelse i Venstre, som gir gamle begreper nytt innhold og åpner for demokrati bortenfor staten.
The point of departure for this thesis is the Constitutional Treaty of the European Union (EU), which could be considered an attempt to ensure the democratic legitimacy of the Union. The ratification of the Constitutional Treaty was abandoned after the French and Dutch referenda, but its contents was mostly copied to the Lisbon Treaty. Still, the constitutional tone was removed from the latter treaty, which could indicate that the ambitions for ensuring the democratic legitimacy of the EU had been lowered.
The thesis studied how the Constitutional and Lisbon Treaties were received in the member state of Denmark. The analysis was limited to two political parties which were expected to represent the most negative and positive views on the EU in Denmark: The Danish Peoples' Party, and The Liberals, respectively. The research question asked what views on the democratic legitimacy of the Union these two parties had when they evalueted the Constitutional Treaty, and whether any change had occurred when they evaluated the Lisbon Treaty.
In order to chart this, the thesis used a deliberative approach to democracy, which was elaborated into three analytical models for how to organize the EU in order to make it democratically legitimate: national, federal multinational and regional-European democracy. The statements of the Danish Peoples' Party's and The Liberal's party members and programmes were studied based on six indicators in order to expose wheter their opinions of the EU's democratic legitimacy looked most like one of the models and whether any change occurred from the Constitutional Treaty to the Lisbon Treaty.
The Danish Peoples' party's opinion of the EU's democratic legitimacy fitted the national model well in the case of both treaties, limiting democracy to the member states. And still, the party seemed to moderate itself from the first treaty to the second, by toning down the option of Danish withdrawal from the EU and raising the possibility of giving the European Parliament powers. The Liberals sat best with the regional-European model, but in the case of both treaties the party did not seem to have conducted any larger evaluations of its view on the EU, which could indicate that the questions raised by the Constitutional Treaty and its successor did not affect this party to any considerable extent. But still, a slowly emerging new world view could be sensed in the Liberals, giving old terms a new content and opening for democracy beyond the state.