Sammendrag
Etter at efedrin ble forbudt som tilsetningsstoff i kosttilskuddsprodukter på grunn av faren for uheldige bivirkninger, har det de senere årene dukket opp flere produkter med innhold av synefrin. Synefrin er et stimulerende stoff med lignende struktur som efedrin, men den sentralstimulerende effekten er mindre. En vanlig kilde til synefrin, som blir brukt som tilsetningsstoff i kosttilskuddspreparater og næringsmidler, er Citrus aurantium (bitterappelsin). Et annet stimulerende stoff med lignende struktur som efedrin, er oktopamin. Stoffet har i den senere tid fått økt oppmerksomhet for sin påståtte fettforbrennende effekt, og flere preparater som inneholder oktopamin er tilgjengelige på kosttilskuddsmarkedet.
Både synefrin og oktopamin er nevnt i WADAs 2010 Prohibited List. Oktopamin er i henhold listen forbudt substans brukt i konkurranse. Synefrin er ikke forbudt brukt i konkurranse, men er gjenstand for observasjon i et Monitoring Program.
Bakgrunn for oppgaven var et ønske om å utvikle en spesifikk analysemetode for kvantifisering av synefrin og oktopamin i urinprøver. Det var også ønskelig å få et bilde av utskillelsesprofilen til synefrin og oktopamin i urin etter inntak av kosttilskuddspreparater og næringsmidler.
Et utskillelsesforsøk som inkluderte et kosttilskuddspreparat med innhold av synefrin, et kosttilskuddspreparat med innhold av oktopamin og et næringsmiddel med innhold av synefrin ble utført. Hver forsøksperson fikk administrert de to preparatene og det ene næringsmidlet på separate tidspunkter. Urin ble samlet i 24 timer etter inntak, og en spotprøve ble avlagt etter 48 og 72 timer.
Preparatene som ble valgt var Synephrine ”Top Formula” med oppgitt innhold av Citrus aurantium tilsvarende 100 mg synefrin, og Beta 3 Metabolic Optimizer ”Syntrax” oppgitt å inneholde 500 mg oktopamin. Næringsmiddelet med innhold av synefrin var en kommersielt tilgjengelig appelsinmarmelade laget av bitterappelsiner (Citrus aurantium).
Oppgaven ble utført ved Norges laboratorium for dopinganalyse, Oslo Universitetssykehus, avdeling Aker. Forsøkspersonene ble rekruttert blant ansatte ved laboratoriet. Totalt 3 forsøkspersoner deltok i studien.
En analysemetode for synefrin og oktopamin ble utviklet og validert i henhold internasjonale standarder og kriterier satt ved Norges laboratorium for dopinganalyse. Fast-fase-ekstraksjon ble benyttet til opprensing av prøvene, og prøvene ble analysert ved bruk av GC/MS. Konsentrasjon korrigert for spesifikk vekt ble beregnet for prøvene, og gjennomsnittlig utskillelseshastighet ble også beregnet.
Resultatene viste store variasjoner i utskilt mengde synefrin mellom forsøkspersonene. For oktopamin var den observerte variasjonen mindre. Konsentrasjonen av synefrin og oktopamin i urin etter inntak av kosttilskudd og næringsmiddel var høyest de første timene etter inntak, og innen 24 timer etter inntak var urinkonsentrasjonene tilbake til utgangspunktet.
Muligheten for å sette grenseverdier for synefrin og oktopamin i urin etter inntak av henholdsvis kosttilskuddspreparater og næringsmidler ble vurdert. Et foreløpig forslag til grenseverdi i urin for oktopamin ble satt til 5 µg/ml, og et forslag til en grenseverdi for konsentrasjon av synefrin i urin ble satt til 50 µg/ml. Konsentrasjoner av synefrin og oktopamin over grenseverdien i urinprøver vil være en indikasjon på inntak av kosttilskuddspreparater med høyt innhold av synefrin og oktopamin.
På grunn av tidsbegrensing ble antallet forsøkspersoner i studien begrenset. For å kunne fastsette grenseverdier må det gjøres studier som inkluderer et større antall forsøkspersoner.