Abstract
Denne studien tar for seg et tverrfaglig prosjekt mellom fagene norsk og samfunnskunnskap om det tverrfaglige temaet demokrati og medborgerskap. Prosjektet jeg fulgte omhandlet samfunnsfaglige temaer som 22.juli, ekstremisme, radikalisering og forebygging. I denne studien har jeg undersøkt hvordan norskfaget blir ivaretatt i et prosjekt med samfunnskunnskap om demokrati og medborgerskap. Gjennom analyse av dokumentdata og transkripsjoner av observasjon og intervjuer har jeg avdekket at tverrfaglighet er et viktig redskap for læring. Likevel er det en kontrast i hva som er tverrfaglig tilnærming i teori og i praksis. Det er derfor viktig at lærere gjør en realistisk refleksjon rundt hvordan de kan implementere tverrfaglighet i sin undervisningspraksis. I dette casestudiet knyttes norskfaget i liten grad til det tverrfaglige temaet demokrati og medborgerskap, og når det knyttes til norsk er det til redskapsdelen av norskfaget i form av lesing, skriving og muntlighet. Norskfaget har flere sider, men det er ofte kun en av sidene som blir tatt med i tverrfaglige prosjekter. Et sentralt funn i studien er at det er hovedsakelig redskapsdelen av norskfaget som er med i det tverrfaglige prosjektet. Det kan være fordi det er et holdningsskifte i skolen som gjør at den andre delen av norskfaget, som er kultur-, dannelses-, og identitetsutviklingsdelen, har blitt mindre viktig i dagens samfunn. Denne delen av norskfaget kan bidra med å utvikle hele eleven i form av at de lærer ferdigheter som empati, toleranse og medfølelse gjennom blant annet litteraturundervisning. Et annet sentralt funn er at norskfaget blir ivaretatt gjennom arbeidet med kilder, lese- og skriveopplæringen og gjennom vurderingen da dette er en stor del av norskfaget. Likevel impliserer studien at norsklærere og andre lærere som skal ha tverrfaglige prosjekter med norsk trenger økt kunnskap i nytten av kultur-, dannelses- og identitetsutviklingsdelen av norskfaget slik at man ikke ender opp med å ha et tverrfaglig prosjekt med halve norskfaget.