Abstract
I løpet av de siste årene har litteraturmarkedet blitt digitalisert i stadig større grad. Dette har blant annet ført til at lydbøker har blitt mye mer utbredt og tilgjengelig, og til at flere og flere konsumerer litteratur ved å lytte til lydbøker. I denne studien har jeg vært interessert i å undersøke hvordan denne utviklingen gjenspeiles i skolens praksis. Bruk av lydbøker i undervisningen er et tema som hittil er lite forsket på, spesielt i norsk kontekst, men også internasjonalt – dette til tross for formatets økte utbredelse i samfunnet. De få studiene som er gjort om bruk av lydbøker i undervisningen, peker alle på et behov for mer forskning på feltet. Gjennom denne studien ønsker jeg å gi innsikt i norsklæreres bruk av lydbøker i litteraturundervisningen på videregående skole, ved å belyse i hvilken grad lydbøker brukes, hvordan de brukes, hva som lyttes til, og hva et utvalg lærere mener er fordeler og ulemper ved formatet. For å få kunnskap om dette har jeg gjennomført en surveyundersøkelse, hvor jeg gjennom en rekke spørsmål har undersøkt følgende problemstilling: I hvilken grad brukes lydbøker som en del av litteraturundervisningen i norskfaget på videregående skole, og hvilke didaktiske begrunnelser har lærere for å bruke, eller ikke bruke, dette formatet? Datamaterialet mitt består av 220 læreres svar på et spørreskjema, som inneholder både åpne og lukkede spørsmål. Gjennom en deskriptiv analyse av datamaterialet har jeg kommet frem til fire hovedfunn. Det første hovedfunnet er at lydbøker brukes i nokså stor grad i undervisningen til lærerne i utvalget mitt, og at de fleste av lærerne mener at lydbøker kan bidra til å oppnå sentrale mål ved litteraturundervisningen. Mitt andre hovedfunn er at enkelte tekster og forfattere lyttes til i undervisningen til såpass mange av lærerne i utvalget mitt at de kanskje kan sies å utgjøre en skjult lydbok-kanon – dette til tross for at lærerne stort sett henter lydbøkene fra andre steder enn norskfaglige læremidler. I tillegg lyttes det desidert mest til samtidslitteratur, og mannlige forfattere er klart overrepresentert i verkene som lyttes til. Studiens tredje hovedfunn er at lydbøker oftest brukes som et supplement til typografisk tekst i lærernes undervisning. Det ser ut til å være stor enighet blant lærerne om at lydbøker egner seg godt til å få med seg innholdet og få en opplevelse av tekstene, men at bruk av formatet alene egner seg dårligere til nærlesing og analyse. En kombinasjon av lyd og tekst gir tilsynelatende det beste fra begge verdener. Det fjerde hovedfunnet er at det er vanskelig for lærerne å få tilgang til lydbøker. Funnene mine indikerer at lydbøker ville blitt brukt oftere og av flere lærere dersom det var enklere å få tilgang til formatet.