Abstract
I 1961 brøt den første kurdisk-irakiske krigen ut. Denne krigen kom som et resultat av at Iraks statsminister Abd al-Karim Qasim ikke hadde oppfylt løftene om kurdiske kulturelle rettigheter og selvstyre, slik han hadde lovet kort tid etter hans maktovertakelse i 1958. Denne oppgaven undersøker hvorfor den nyinnsatte Kennedy-administrasjonen (1961-1963) i den kalde krigen ignorerte kurdernes forespørsler om amerikansk bistand, på tross av at Qasims regime stadig beveget seg mot Sovjetunionen. Oppgaven belyser hvilken politikk Kennedy-administrasjonen førte i Irak, og hvor drastisk den endret seg da Baath-partiet tok over makten i et blodig kupp i februar 1963. USA gikk fra å føre en vent-og-se og ikke-innblandingspolitikk til å ta en mer aktiv rolle Irak. Disse tre dramatiske årene blir analysert med utgangspunkt i nylig nedgradert kildemateriale fra John F. Kennedys presidentarkiv som holder til i Columbia Point, MA.