dc.date.accessioned | 2013-03-12T08:36:08Z | |
dc.date.available | 2013-03-12T08:36:08Z | |
dc.date.issued | 2004 | en_US |
dc.date.submitted | 2004-09-22 | en_US |
dc.identifier.citation | Hildonen, Siri. Proteomisk identifisering av fosfoproteiner. Hovedoppgave, University of Oslo, 2004 | en_US |
dc.identifier.uri | http://hdl.handle.net/10852/11354 | |
dc.description.abstract | Autofagi er en viktig proteindegraderingsmekanisme i eukaryote celler, da den er hovedmekanismen for nedbrytning av cytosoliske proteiner og organeller når tilgangen på næringsstoffer er begrenset. I tillegg er autofagi foreslått å være involvert i en rekke andre cellulære prosesser.
Degraderingsveiens strukturelle og funksjonelle trekk er godt beskrevet gjennom flere tiår med forskning. De molekylære mekanismene var derimot relativt ukjent fram til begynnelsen av 90-tallet da studier av gjærmutanter, som var defekte i autofagi, bidro til en stadig økende kunnskap om det molekylære maskineriet i denne celletypen. Forskningen på gjærmutantene har bidratt til å karakterisere individuelle proteiner involvert i autofagi, og har gitt innsikt i hvordan flere av enkeltkomponentene interagerer med hverandre. Ved komparative studier av gensekvenser har en identifisert en rekke homologer av disse gjærmutantene i høyere eukaryoter. Hvor i autofagiprosessen proteinene utøver sin funksjon, og hvordan de utfører den er fortsatt relativt ukjent.
Seglens forskningsgruppe på Det norske radiumhospital har fra tidlig på 70-tallet forsket på strukturelle og funksjonelle aspekter av autofagi i animalske celler ved å bruke en rekke forbindelser som regulerer aktiviteten til prosessen. Ved å benytte disse forbindelsene, sammen med proteinspesifikke antistoff, har gruppen studert reguleringen av autofagi på proteinnivå i rottehepatocytter. Hvilke signalveier som er involvert i reguleringen er fortsatt ukjent, men Seglens gruppe har vist at hemming av autofagi korrelerer med fosforylering av en rekke proteinkinaser og deres substrater. Det initielle signaliseringstrinnet i prosessen er derfor trolig regulert av fosforyleringskaskader, noe som understøttes av at flere av gjærmutantene antatt å være involvert i dette trinnet er fosfoproteiner.
Målet med oppgaven var å utvikle en proteomisk metode for identifisering av fosfoproteiner. To proteinkinaser, AMP-avhengig proteinkinase (AMPK) og 70 kDa S6 kinase (p70 S6K), ble valgt som modellproteiner av flere grunner. Tidligere forsøk på gruppen har vist at fosforylering av AMPK i aktive sete, og fosforylering av p70S6K i regulerende del, korrelerer med hemming av autofagi når en benytter en adenosinanalog eller ulike proteinfosfatasehemmere. Begge proteinkinasene er velkjente komponenter i regulering av en rekke cellulære prosesser, og er i tillegg foreslått å være involvert i signalveier som kontrollerer autofagi. Andre kriterier som var viktige for valget av de to proteinkinasene var at det var gode kommersielle antistoffer tilgjengelig og at proteinenes fysiokjemiske egenskaper ble vurdert å være ideelle for oppløsning på 2D-geler. De proteomiske metodene benyttet var den klassiske kombinasjonen innen feltet, 2D-gelelektroforese og massespektrometri. | nor |
dc.language.iso | nob | en_US |
dc.title | Proteomisk identifisering av fosfoproteiner : En metodologisk undersøkelse | en_US |
dc.type | Master thesis | en_US |
dc.date.updated | 2004-09-27 | en_US |
dc.creator.author | Hildonen, Siri | en_US |
dc.subject.nsi | VDP::476 | en_US |
dc.identifier.bibliographiccitation | info:ofi/fmt:kev:mtx:ctx&ctx_ver=Z39.88-2004&rft_val_fmt=info:ofi/fmt:kev:mtx:dissertation&rft.au=Hildonen, Siri&rft.title=Proteomisk identifisering av fosfoproteiner&rft.inst=University of Oslo&rft.date=2004&rft.degree=Hovedoppgave | en_US |
dc.identifier.urn | URN:NBN:no-9805 | en_US |
dc.type.document | Hovedoppgave | en_US |
dc.identifier.duo | 20895 | en_US |
dc.contributor.supervisor | Per O. Seglen | en_US |
dc.identifier.bibsys | 040290298 | en_US |